Цялата Средна земя знае приказката
за Войната на пръстена.
Но има и по-стари приказки.
Приказки, разказвани около топли огньове
в студените зимни нощи.
Приказки, предавани от старите към младите.
Приказки, които осветяват пътя през мрака.
Почти 200 години преди пръстена
да се озове при Билбо Бегинс,
живееше едно момиче.
Тя се казваше Хера.
Единствената дъщеря на Хелм...
Кралят на Рохан.
Родена под луна за жътва,
майка й не оцеля да види зората.
Отгледана заедно с двама братя от крал войн...
момичето можеше да язди кон преди да може да проходи.
„Дивата“, някои я нарекоха.
„ Твърдоглава“ - възмущаваше се баща ѝ.
Въпреки че, в интерес на истината,
той беше толкова горд от своето дете
С нейната ръка, бяха извършени много велики дела
Но не търсете разкази за нея в старите песни
Няма такива.
Милейди!
♪ Къде е конят? ♪
♪ Къде е ездачът? ♪
♪ Премина в сянка където не мога да я намеря ♪
Ето я!
Лейди Хера!
♪ Дълъг е пътят... ♪ - Къде бяхте?
♪ И далеч от дома й ♪
♪ Но не се бой, сестро моя ♪
♪ Никога няма да яздиш сама ♪
♪ От върха на планината високо... ♪
♪ Пресече речното корито ниско ♪
♪ До диви, прошепнати места тя копнее да си отиде ♪
♪ Безстрашна тя язди в неизвестното ♪
Хера!
Трябваше да го видиш, Хама.
Новороденото взе примамката.
Халет каза, че няма да стане.
Той рече: „Ще те разкъса крайник по крайник."
Чакай, Хера...
Знаеш ли, че Великите Орли говорят език...
но само на магьосниците?
Ще ме изслушаш ли?
Чакай. Чии са тези коне?
Това се опитвам да ти кажа.
Пристигнаха пратеници от Западния бряг.
От лорд Фрека? Защо?
Той призовава за Витан.
Мислех, че само кралят може да свика лордовете на съвет.
Такъв е обичаят, а не законът.
Олуин!
Обичаят също е да кажеш на прислужницата си
дали ще избягаш и ще направиш
лека закуска за някакъв страховит летящ звяр!
Ах, ти...
Хайде, трябва да се преоблечеш.
Какво не е наред с дрехите ми?
Безнадеждна.
Лорд Фрека не е бил в двореца от години.
Защо ще се появява сега?
Не мислиш, че има предвид да предизвика баща ти, нали?
Бих искал да го видя да опита.
Халет.
Братко.
Съмнявам се, че Фрека дори си спомня как се върти меч.
Той си седеше без работа на Западния бряг твърде дълго,
натъпквайки търбуха си, и джобовете.
Дебелите и проспериращи,
са най-опасните мъже, лорд Халет.
Това ги изпълва с фалшива смелост,
а фалшивата смелост поражда недоволство.
И какво означава това?
Това означава че лорд Фрека е имал
много време да мисли за всички неща който няма.
Фрека има само какво му позволим. Нищо повече.
Лиф, ти ще обявяваш титлите тази вечер?
Милорд Фреалаф.
Да. Аз ще, ъъъ...
Това е първият ми събор.
Мислех, че съм научил всички титли.
Хм.
Но... Не я разпознавам.
Знамето на Девиците на Щита.
Милейди Хера!
Братовчедке?
О...
Погледни се.
Без кал, без клонки в косите...
Човек почти може да
те сбърка с принцеса на Рохан.
Девиците на щита са жени от Граничните земи.
Когато всички им мъже бяха избити, взеха оръжие и се биха.
Те защитиха Рохан когато нямаше никой друг.
Тогава бяха мрачни дни.
Отдавна смятам, че е време да се оттегли това знаме.
И се съмнявам, че има някоя от тях останала.
Всички ли са изчезнали?
Не всички.
Хелм. Син на Грам,
лорд на Еорлингите. Девети...
Да, да. Те познават своя крал когато го видят.
Всички изглеждате като че сте на погребение!
Не се страхувайте, слаби сърца.
Ще приключим бързо с тази работа.
Виждам, че сте започнали без мен.
Фрека, Господарят на Западния бряг.
Лорд Улф, син на Фрека.
Генерал Тарг от Дънланд.
Лорд Фрека! Мина известно време.
Пропуснахте много съвети,
и изглежда много по-малко хранения.
Фрека, кралят се шегува.
Виждам, че с възрастта не са се подобрили маниерите ви, господарю.
Не съм ли добре дошъл в тази голяма зала?
Всички лоялни мъже са добре дошли тук.
А, но лоялен към кого? Хм?
На Рохан?
Или на Гондор?
Един слух достигна до ушите ми че гондорски принц...
е направил оферта за ръката на дъщеря ти.
Отричаш ли го?
Не е твоя работа за когото се жени дъщеря ми!
Казвам, че е.
Казвам, че всичко е наша работа.
Излизам пред съвета с предложение
с предложение за укрепване, а не да отслаби Рохан.
Твърде дълго домовете ни са скарани,
докато Гондор узурпира нашето величие.
Щяха да ни уважават, не, да се страхуват
от нас, ако бяхме наистина обединени.
Време е за Рохан да престане да бъде кученцето на Гондор.
Вместо това помислете за син от Западния бряг.
Хм.
Аз, Улф, син на Фрека,
явявам се пред теб, Хера, дъщеря на Хелм...
Улф, недей.
Да потърся ръката ти в брака.
Е, момиче?
Какво ще кажеш, хм?
Стига!
Говориш за обединение на народа ни,
когато аз съм този, който се изправих срещу смъртта, глада, войната
за да задържа тези земи заедно.
Знам защо си дошъл, Фрека, син на Дънланд.
Не търсиш съюз, ти търсиш трон.
Стари крале, които отказват предложена тояга
могат да паднат на колене.
Не командваш лоялността, която си мислиш, че имаш.
Сър, тук не е мястото.
Племенникът ми говори много правилно.
Кралят не се бие в собствената си къща.
Но мъжете са по-свободни навън.
Не си ли съгласен?
Разумно ли е, чичо?
Познавам Фрека.
Той няма нито една благородна кост в тялото си.
Запомни думата ми,
нямаше да бъде доволен на брак с Хера.
Искаше да види сина си на моя
трон, а моите момчета в гроба.
Време е да му припомня за мястото му.
Рода на Хелм не се прекъсва толкова лесно.
Махай се, дете. Остави ги.
Ти не даде отговор.
Трябва да тръгваме.
Щеше ли да е толкова лошо?
Някога бяхме неразделни.
Бяхме деца.
Тя с него ли е?
Да.
Ами, аз не мисля, че толкова много се е променило.
Улф, моля те.
Грижа ме е за теб.
Но...
Предпочиташ да се ожениш за непознат от Гондор?
Не мисля за брак изобщо.
Бащите ни говорят така, сякаш аз дори не съм в стаята.
Това решение трябва да взема сама.
Трябва да е и твое.
И какво, ако ти кажа че го искам?
Това е, което винаги съм искал.
Обичам те. - Не.
Не искам да се омъжа за теб.
Не искам да се омъжвам за никой мъж.
Ти поиска моя отговор, имаш го.
Хера!
Ела, сестро, или ще пропуснем цялото забавление.
И така, Дънълджинг, трябва
да се справиш само с Хелм.
Само ти и аз. Невъоръжен.
Ще доживееш да съжаляваш за това, старецо.
Обличай момичето както искаш.
Не можеш ли да ги спреш?
Дъщеря ти не е дама.
Нищо чудно, че е дива. Отгледана е от звяр като теб.
Наричат я „дивачка“.
У дома в суровата страна.
Но не, тя е „твърде добра“ за сина ми.
Хм.
Дъщеря ти ще дойде пълзейки на колене,
молейки сина ми да се ожени за нея преди края.
Татко!
Ставай, Фрека!
Стани и се бий!
Татко?
Той е мъртъв.
Не!
Невъзможно! Ударих го само веднъж.
Ти видя.
Всички видяхте.
Хм.
Ти го уби.
Остави меча, момче.
Не!
Осмеляваш се да извадиш меча си срещу краля, Дънлендинг?
Татко, не!
Убиваш го!
Достатъчно кръв е пролята.
Няма да има повече.
Ти ще платиш за това с живота си.
Кълна се.
Запази дъха си, момче, за да не е последният ти.
Улф, син на Фрека,
вие сте прогонен.
Ако стъпиш пак по тези земи,
ще взема главата ти.
Улф...
Остави го.
Изминаха сезони.
Смъртта на Фрека се говореше дълго време.
Някои шепнеха че това е лоша поличба
крал да убива един от неговите васали.
Съдбата на Улф натежа в съзнанието на Хера.
Прокуден и хулен...
но той все още беше момчето което тя наричаше приятел.
Не трябва да сме тук. - Няма да ни намерят...
Готова ли си, Хера?
Разбира се, че съм готова.
Хайде, Улф!
Пипнах те!
Чакай! Улф!
Срязах те!
Съжалявам. Не исках да те нараня.
Остави ме. - Ти кървиш.
Върви!
Преди баща ми да те намери тук.
Казах, "Върви!"
Хера се опита да намери дома на Улф.
Нямаше следа от него, не можеше да бъде открит.
Сякаш беше изчезнал,
преминавайки като сянка в нощта.
Възникна нова заплаха на източната граница на Рохан.
Чуваха се странни звуци през нощта.
Разкъсани тела на диви коне
бяха намирани мъртви на сутринта.
Кралят не можеше повече да позволява
на своенравната си дъщеря да язди сама.
Кребейн, от Дънланд.
Това е южняк.
Бронята му показва че е наемник.
Виж накъде водят тези следи.
Ооо, ама те са доста големи, нали?
Добре. От тук. Хайде, Лиф.
Уф.
Какво южняк прави толкова далеч на север?
Тук е от няколко дни.
Птиците са изкълвали тялото.
Копие и рог.
Мисля, че е бил някакъв звероукротител.
Да, но майстор на какво?
Как беше онова старо
стихотворение, което ми рецитираше като дете?
Нещо за „да разтърсиш земята“.
Бягайте!
Мумак!
Звярът е бесен.
Хера... махай се от тук!
Тръгвай!
Фреалаф!
Хера! Не!
Хера!
Знае ли какво същество живее в тези гори?
Разбира се, че знае.
Уау, Ашер, уау.
Добре.
Да. Тръгвай! Тръгвай!
„Пазете се от тъмните води които крият стари тайни."
Стражът във водата.
Никога не съм мислил, че ще доживея да видя такава гледка.
Генерал Тарг.
Какво правиш тук?
Бяхте прогонени.
Бях изпратен на мисия, но изглежда
че целта ми може да се промени.
Какво по... Изпратен от кого?
Служа на нов командир.
Върховният господар на племената на хълма.
Дивите хора нямат Върховен господар.
Вече имат.
Как смееш!
Махни си ръцете от мен!
Свали ме долу!
Видяла е мумака!
Защо не я убием веднага? - Пусни ме!
Не. Ще я заведем при Върховния господар.
Не!
Казах, "Пусни ме!"
Намерих я.
Държат я в една от охранителните кули.
Ашер!
Как можеш да ядеш в момент като този?
Трябва да има и друг изход от тук.
Кой би посмял окупира Исенгард?
Някой достатъчно смел за да отвлече царска дъщеря.
Отивам за Хера. Останете скрити.
Дръжте конете в готовност.
Ако не се върна до час...
Чакай
Имам план
Винаги твърде любопитна...
за твое добро.
Улф!
Ти си жив.
Ти ли си Върховният господар?
Мислихте, че ще се измъкна като невестулка
и ще си ближа раните?
Не, бях зает.
През целия си живот бях презиран заради кръвта ми на Дънленд.
Но виж кой ми отговори когато имах нужда от тях.
Племената на хълма ми се заклеха.
Всяко едно до последено.
Не можеш да се надяваш да устоиш срещу Рохан и Гондор.
Баща ти никога няма да поиска помощ от Гондор.
Гордостта му няма да му го позволи.
Не, Гондор няма да дойде.
Първо, ще убия твоите братя.
Тогава ще убия баща ти.
И чак тогава, ще взема трона.
И ще бъдеш крал на какво?
Земя в руини, народът й е разделен!
Имаше своя шанс да убедиш Рохан.
И ти отказа!
Толкова ли съм отвратителен?
Хм?
Толкова ли лесно бях забравен?
Никога не съм те забравяла.
Опитах се да те намеря.
Момчето, което познавах никога не би пожелал война.
Не прави това, Улф.
Ще загинат невинни хора.
Ами ако имаше начин все още да можеш да ги спасиш?
Начин, по който все още би могла да спасиш хората си.
Ако се съглася...
Ако се съглася да бъда твоя булка,
кълнеш ли се, че няма да има война?
Ако си съгласна?
Няма ли край арогантността на твоя дом?
Дори и сега не можеш да понесеш тази мисъл, нали?
Момчето, което познаваше, го няма, Хера.
Аз съм мъжът които баща ти ме направи.
Олуин!
Не стой просто така. Раздвижи се!
Мислиш, че все още си Девица на щита, старице?
Твоите бойни дни свършиха.
Тръгвай!
Хайде, лакомнико. Тръгваме си.
Хванете ги!
Тръгвай! - Извикайте пазачите!
Спри я! - Давай!
Отсечете ги!
Насочи се към портите!
Мръдни!
Към портата!
Те минават!
Бързо!
Никога няма да успеем покрай стрелците!
Вярвай ми. Имам план
Това ли е плана?
Не съм казала, че е добър!
Милорд!
Добре съм. Да се ​​махаме оттук.
Ще изпратя нашите най-бързи конници.
Не се занимавай. Тя ще ги надмине.
Призови мъжете на оръжие.
Моля те, изслушай ме.
Ние не знаем цялата сила на армията на Улф.
Не го подценявай, татко.
Има още нещо в плана на Улф, знам го
Мумак, южняка, който видяхме.
Не е случайно.
Звярът е бил болен, сам ни го каза.
Имахме доклади за колона от мумакил,
движеща се на запад, близо до южната ни граница.
Един от тях трябва да си е скъсал
веригите и е преминал в нашите земи.
Няма нищо общо с момчето Дънлендинг.
Най-мъдрият ход е да се върнем към нашите крепости.
Запалете светлинните. Повикайте на помощ Гондор.
"Най-мъдрият ход"?
Искаш да изоставиш Едорас?
Докато не достигнем пълната си сила...
Да.
Това не е тълпа от диви хора.
Тези мъже са добре обучени и добре въоръжени.
Господарю, ако може?
Лорд Фреалаф е млад.
Той не се е сражавал до вас в битка, като мен.
Обещавам 300 ездачи за защита на източния фланг.
Мъжете на Света - са готови за битка.
Приемам обещанието ви.
Лорд Торн ще командва на изток.
Аз ще водя авангарда на север и ще посрещна Улф в равнините.
Нека всеки желаещ пристъпи напред.
Сражаваме се за Рохан!
Моля те, чичо, повярвай ми.
Да ти вярвам? Доверих ти се да защитиш дъщеря ми.
За да я защитиш. И виж какво се случи.
Отвлечена от мръсен изверг.
Вината не беше негова! Фреалаф ме спаси.
Тя можеше да умре!
Върни се в Дънхароу, Фреалаф Хилдесон.
Изкопай няколко окопа и пропълзи в тях.
Когато песните за този ден се
пеят, когато имената от нейните
герои се четат, твоето няма да е сред тях.
Той ни е роднина.
Той не ми е роднина!
Нито имам нужда от предложен меч от такава невярна ръка.
Милорд.
Фреалаф, чакай!
Кралят се произнесе.
Винаги ще имаш моят меч, чичо,
независимо дали го цениш или не.
Не
Те знаят, че атаката предстои.
Оттук нататък имаме чист път към Едорас.
Хелм ще очаква да направим
лагер в северните равнини.
Добре.
Войната е на прага ни.
Какво ще кажеш, стари приятелю?
Ще ме носиш ли още веднъж?
Какво правиш?
Заклевам се да се бия за моя крал.
Не бъди глупачка, дете.
Щом не искаш да ме послушаш, тогава поне ме остави да се бия.
Нищо не разбираш от война.
Аз съм най-бързият ездач, който имаш.
Мога да нося съобщения между командирите.
Казах "НЕ".
Родът на Хелм не се крепи на теб, Хера.
Живее в Халет и Хама.
Братята ми могат да защитават техния дом, но аз не мога?
Един ден ще се ожениш.
Ще живееш в Гондор и ще имаш деца
които не знаят нищо за нашите пътища.
Да видиш как си отивам... това ли ще те зарадва?
Да, ще ми хареса. Ще се радвам.
Ще бъдеш жива, защото ще съм те защитил.
Армията на Улф е 20 левги от Едорас.
Те не създават лагер! Не си почиват!
Какво?
Продължават да напредват ли?
Хълмовите племена са свикнали
да атакуват под прикритието на тъмното.
Възнамерява да ни удари тази вечер.
Събери рохиримите.
Чакай!
Не гледай толкова мрачно, малка сестричке.
Хелм Хамърхенд никога не е губил битка.
Хама... имаш нужда от бърз кон.
Вземи Ашер.
Ашер не понася никой освен теб.
Освен това вярвам на старото момиче.
Запази ми го.
Винаги.
Може би някой ден някой
ще се пеят балади за мен.
До утрешния ден, малка сестричке.
Яздете здраво, братя.
Къде е Торн? Закъснява.
Неговите хора трябва да покриват източния фланг.
Хм.
Сражавах се до баща ти веднъж.
Той спаси цялото ми село
от глутница нападатели.
Счупих щита си в тази битка.
Поисках нов.
Но "Не", каза ми той, "не е
счупен, просто е разбит."
Толкова са много.
Баща ти не е обикновен човек.
Ще е необходимо повече от армия Дънлендинг
за да го повалят.
Кръвта на древните тече във вените му.
Същата кръв тече и в теб.
Ох!
Ох, обетите!
О, не! Не, не, не, не!
Кралят ги остави аз да отговарям и съхранявам.
Всичко е наред, не се притеснявай, момче.
Кралят е зает с друго в момента
Чий печат е това? - О...
Този ли? Това е печата на лорд Торн.
Какво има?
Какво не е наред?
Виждала съм го и преди.
Лорд Торн е в съюз с Улф.
Смята да предаде баща ми.
Трябва да изведем хора си.
Вдигни тревога. Веднага! Върви!
Евакуирайте града!
Ездачи на знамението, братя от Рохан, изправете се!
Изправете се сега!
Ще боядисаме зората в червено с кръвта на нашите врагове!
Извадете оръжията си!
За Еорлингас!
За Рохан! - Рохан!
Смърт! - Смърт!
Смърт!
Стрелците готови!
Прицел!
Маркирайте цели!
Огън!
Атака!
Улф!
Къде е той?
Къде е Върховния им командир?
Намерете го!
Продължавай да се движиш!
Имаме дълъг преход пред нас.
Къде отиваме?
Ами децата?
Носете само това, от което се нуждаете.
Останете заедно.
Пазете децата в средата! Вървете!
Хайде, Ашър. Време е да тръгваме.
Боя се, че е твърде късно... милейди.
Предател!
Баща ми ще те обеси за това.
Никога няма да разберем, нали?
Дръжте линията!
Улф не се вижда никъде.
Нещо не е както трябва.
Мумакил!
Използва наемници от Вариаг.
Едорас е напълно уязвим.
Кралска гвардия! След мен!
Хама!
Ще пеят за твоята храброст, малки братко.
Напред! Продължавай да се движиш!
Уау!
Сигурна ли сте, милейди?
Направи го.
Превземете града!
Халет! Хама!
Свири отстъплението.
Не!
Чуй ме, Халет.
Трябва да стигнеш до града преди Улф.
Намери Хера. Върви.
Върви!
Разбий я! Давай!
Не! Страхува се от огъня!
Внимавайте!
Къде са всички?
Градът е пуст.
Намери Хера!
Хера!
Хама! Лорд Торн, той ни предаде.
Знаем. Вече се обадихте евакуацията.
Да - Добре.
Отведи всички в Дънхароу.
Пътят към Дънхароу е пълен с диваци.
Хорнбург е единственият ни шанс.
Олуин води отстъплението.
Ездачи! Отстъпете!
Покрийте отстъплението!
Насочва се към Голямата зала!
За Рохан! За нашите хора!
Халет!
Не!
Халет!
Стрелци! Готови!
Огън!
Не!
Татко!
Дръж се.
Изведи го от тук!
Избийте ги.
Преследвайте ги.
Хайде! Раздвижи се!
Кралска гвардия, защитете краля!
За краля!
Хама!
Върви, Хера! Ще те настигна.
Хайде, старо момиче. Хайде де!
Песни за храбростта, старо момиче.
Това е.
Хайде и последните!
Почти пристигнахме!
Побързайте!
Вътре в крепостта! Хайде, колкото може по-бързо!
Лечителка! Кралят има нужда от лечител.
Господарю.
Сър.
Хама...
Къде е?
Къде е Хама?
Насам. - Остави ме.
Сър...
Хмм.
Не.
Хама!
Беше точно зад нас.
Стига!
Ти спечели, Улф!
Предавам се.
Нека приключим веднага.
Моят живот за този на сина ми.
Не!
Убий ме! Вземи короната.
Оставете хората ми на мира.
Остави момчето ми живо!
Не! Татко, недей!
Мир?
Няма да има мир за теб, Хелм Хамерханд.
Не! Улф, моля те, умолявам те!
Сложи край на това сега. Направи размяната.
Ако като се оттеглят зад тези
стени, никога няма да ги измъкнем.
Нека.
Убиец!
Какво направи?
Ще страдаш както съм страдал.
Ще разбереш какво означава да бъдеш сам, както аз бях!
Тогава и само тогава, ще те оставя да умреш
Убиец!
Не! Не! Не!
Сър!
Не! Не!
Господарю! бързо! - Вземете краля!
Вкарайте го вътре! Побързайте!
Помогнете на краля! - Хайде!
Добре! Добре!
Ела. Ела вътре.
Аз... хванах те!
Хайде де! - Моля. Не!
Затворете портите!
Подготви мъжете за обсада.
Сър, зимата идва.
Обсадата ще струва скъпо и на двете страни.
Не ме интересува колко ще ни струва!
Обградете крепостта.
Ако някой се опита да избяга, дори и плъх, убийте го.
Ами тялото на момчето?
Нека изгние.
Милейди?
Вие сте необходима, милейди.
Някакво известие?
Съжалявам, милорд.
Високо в крепостта Дънхароу,
Фреалаф чакаше.
И все пак съдбата на неговия род остана неизвестна.
Бяха ли оцелели?
Или вече бяха погребани сред пепелта на Едорас?
Хм...
Извикай лордовете от Рохан до Едорас.
Време е да ми се закълнат във вярност.
Кралят, който последен носеше тази корона все още е жив.
Хелм Хамърхенд е, сянка на това, което някога е бил.
Скоро ще загине.
Не бой се, Тарг.
Сенките не могат да ни наранят.
Върни се в Хорнбург.
Тя мисли, че е в безопасност зад онези стени.
Скоро ще научи.
Че греши.
Имаме шанс, ако успеем
да надживеем Армията на Улф.
Това ли е всичко?
Не е достатъчно.
Претърсете всички стаи. Прегледайте всичко.
Какво е това?
Бях пазител на тези зали в продължение на 40 години.
Никога не съм мислила че ще преживея такива времена.
Доставките са ужасно ниски.
Ще бъде дълга зима.
Усещам го в костите си.
Хм.
Не пипайте това, милейди.
Тази рокля е изработена за булката,
която бе обещана на капитана на крепостта.
Но тя така и не успя да я носи.
Обзе я странна треска вечерта преди нейната сватба.
Някои казват, че много изгубени души обикалят тези зали.
И по-зле.
Кой го казва?
Аз го правя.
Глупости.
Ето, дай ми я.
Опитах се да изпратя молба за помощ.
Всички наши птици са свалени.
Никоя не може да премине през техните стрелци.
Какъв друг избор имаме освен да се подчиним?
Не бъди глупак.
Няма да има
предаване, само клане.
Нямаме почти никаква храна или гориво.
Другите лордове на Рохан са се
оттеглили в техните си крепости.
Ние сме отрязани!
Как ще оцелеем?
Ще намерим начин.
Не можем да се караме помежду си.
Точно това иска да направим.
Отчаянието е най-голямото оръжие срещу нас на Улф.
Не можем да се поддадем.
Ще намерим начин да оцелеем, и ще го направим заедно.
Хубаво приказва. Хубавите думи няма да ни спасят.
Благодаря
Елате да видите това!
Какво правят там долу?
Какво правят?
Строи обсадна кула.
Иска да пробие стените.
Не е лесно да се запази надеждата
когато духа лош вятър.
Тази година зимата беше тежка.
Никой не беше пощаден от безкрайният студ.
И все пак обсадата продължаваше.
Рохиримите не можеха да направят нищо,
освен да гледат и да чакат, докато гибелта им наближаваше.
Някаква промяна?
Няма никакъв смисъл.
Тялото му се оправя, и въпреки това не се събужда.
Страхувам се, че духът му е разбит.
Какво правиш? Те са за краля.
Какво е това?
Какво? Не, не и това.
Вземи я.
Но, милейди...
тя беше на господаря Хама.
И каква ползата от нея без него?
Ах.
Знам, че тази болест не е причинена от смъртна рана.
Това е скръб която те дърпа към дъното.
Скръб, че никога повече няма да видиш синовете си.
Мислиш, че всичко е загубено.
Но аз съм тук, татко.
Още съм тук.
Моля те не се отказвай.
А?
Кой е там?
Покажи се!
Какво стана?
Говори!
Той ги уби всичките. Видях го.
Той ги разкъса с голи ръце.
Кой го направи?
Хелм Хамърхенд.
Той не е жив човек.
Не е естествено, нещото, което видях.
Той идва за всички нас!
Спаси ни.
Татко?
Нощ след нощ,
призрачен рог отекваше в Дълбината.
Предвестник на смъртта.
Страхът обзе хората на Улф.
Разпространяваше се шепот, че Хелм Хамърхенд
вече не беше човек.
Той не носеше оръжие, и никакво оръжие не можеше да го порази.
Ужас, роден от лудост и мъка.
Призрак.
Улф се завърна в лагер преследван от смъртта,
внимателно планираните му планове бяха в пълен хаос.
Той беше цар на нищото.
Но Улф, син на Фрека, щеше да бъде
проклет преди да бъде победен от призрак.
Вярно ли е това, което казват?
Какво?
Че краля се е превърнал в чудовище?
Ужасно, нечестива гледка.
Очи, които горят като въглени докато пирува с плът...
Шлем Хамърхенд не е призрак.
Тогава как е
изчезнал от заключена и охранявана стая?
Отговори ми.
Не знам. Но знам че не може да минава през стени!
Може би вече може.
Може би вече може да направи много неестествени неща.
О, така ли? Като какво?
Първо идва звукът на рога.
Три взрива.
Тогава той се появява,
свиреп и мършав, дебнеш плячката си!
Единственият призрак тези зали си ти!
Хера? Хера?
Олуин, чуваш ли ме?
Хера?
Къде е изчезнала?
Олуин!
А... Телата...
Телата.
Няма ги!
Призракът! Изяде ги.
Изяде ги всички!
Казах ти! Не трябва да сме тук!
Милейди?
Някаква следа от Хера?
Не.
Татко?
Чакай!
Татко!
Чакай!
Гадно. Не ги харесвам джинджифиловите.
Няма нищо по-лошо от малко джинджифил, заседнал в зъбите ти.
Ой! Врот!
Проверявай ги, преди да ги изядеш.
Я дебел плужек.
Орки.
Казах ти,
заповеди от високо.
За какво са му на Мордор тези пръстени все пак?
Хей, колкото по-малко знам, толкова по-добре.
Хм.
Усещаш ли?
Мога да те надуша от планината Дум.
Не. Не.
Мирише ми на прясно месо.
Ето, Шанк.
Не!
Имаме си нещо живо.
Няма много месо в нея.
Може и да нахраним звяра с нея.
Какъв е този адски шум?
Това е призракът.
Призракът на Хелм Хамерханд.
Повикайте генерал Тарг!
Не.
Ха...
Хера...
Съжалявам дете.
Много съжалявам.
Мислех, че съм те загубила.
Опитвах се да те защитя.
Не можеш да разкъсаш армията на Улф един по един.
Мога да опитам.
Трябваше да те послушам.
Ти си смела и умна и
по-силна, отколкото предполагах.
И бях сляп да не го видя.
Провалих те.
Всички ви.
Не.
Всичко, което някога си правил бе за Рохан.
За тези, които обичаш.
Когато бях малка, ти ми каза:
" Ще се провалиш когато спреш да опитваш."
Никога не си се предавал.
Никога.
Замръзваш.
Хайде, движете се!
Ела. Ние трябва да се приберем зад вратите.
Това е единственият път обратно.
Не се пускай!
Помощ!
Какво е това? - Отворете портите!
Отворете портите!
Това е кралят!
Отворете портите!
Отворете ги!
Спрете ги!
Портата е заседнала!
Вървете! Отивайте!
Те идват.
Побързайте!
Побързай!
Какво правиш? Не.
Не! Моля те!
Имам нужда от теб.
Рохан все още има нужда от теб.
Не, Хера,
имат нужда от теб.
Трябва да ги поведеш.
Не мога.
Можеш.
Ти си дъщеря на крал.
В деня, в който се роди,
бях поставен на колене.
Моята гордост...
моята радост.
Можеш да управляваш света.
Не.
Татко!
Махай се, дете! - Татко!
Махай се преди да замръзнеш до смърт!
Няма ли никой?
Няма ли вече кой да се изправи срещу мен?
Отстъпете!
Сър! Махнете се!
Ще умрете тук!
Не докато съм жив!
Чуваш ли ме, Улф?
Кълна се в живота ми
Рохан продължава да съществува.
Хелм Хамърхенд
все още е жив!
Ето как го намериха.
Замръзнал на място,
все още стои на стража
пред портите на Хорнбург.
Неговата воля несломена,
гордо изправен.
Мъртъв?
Ще дам заповедта за прекратяване на обсадата.
Можем да напуснем лагера в рамките на седмицата.
Ние не отиваме никъде.
Вие спечелихте.
Няма вече какво да завоюваме
от група гладуващи бежанци.
Сър, трябва да помислите за собствените си хора.
Те страдат.
Тази дълга зима взе своето.
Запасите от злато почти ги няма.
Умолявам те,
изостави това място.
Мислиш ли, че искам да съм тук?
Заклещен в тази мръсотия, и изоставена долина?
Не мога да си тръгна!
Не разбираш ли? Това е всичко, което имам.
Без отмъщение,
всичко ще е било за нищо.
Не.
Не можем да покажем слабост.
Не и на нея.
Тази крепост ще бъде нейната гробница.
Колко време мислиш, че имаме?
Няколко дни преди да пробие стените.
Не можем да се бием с него.
Не можем да повикаме помощ.
Дори и да можехме, кой би ни отговорил?
Страхувам се, Олуин.
Не мога да ги спася.
Може би не. Но има нещо, което може да направиш.
Може да избереш.
Питаш кой ще се отзове ако призовеш за помощ?
Рохан щеше да отговори.
Хората имат нужда от надежда, Хера.
Нещо, в което да вярваме,
независимо колко е недостъпно.
Така че може да чакаш и да се
тревожиш или може да избереш.
Може да избереш как да свърши всичко.
Хмм.
Това ли е планът ти?
Никога не съм казвала че е добър.
Не че имам нещо против да нося това през всичките 898
стъпала, милейди, но защо ви трябва бронята на баща Ви?
Шлемът и рогът на баща ми са известни по цялата земя.
Защо ми трябват доспехите на краля, Лиф?
За надежда.
Надежда ли?
Не питай.
Ако не се върна, ще се грижиш ли за...
Добре, стига с тези приказки. Ти ще се завърнеш.
Чела съм че Великите орли могат
да разбират обикновения език на хората.
Моля те, умолявам те.
Имам нужда от твоята помощ.
Хората ми се нуждаят от твоята помощ.
Стига ни!
Къде са парите които ни бяха обещани?
Не става въпрос за пари.
Вашата мисия е да превземете тази крепост,
за да можем да сложим край на проклета война!
Не ни пука за вашите каменни кули.
А трябва.
Тази крепост е пълна с такива богатства. Стая след стая.
Онези мизерни бунтовници вътре не могат да го използват.
Те не могат да го изгорят. Те не могат да го изядат.
Цялото е ваше.
Ваше е, но трябва да го вземете.
Какво правиш?
Хорнбург никога не е използван за съхранение на злато!
Но те не го знаят, нали?
Не можем да чакаме повече. Дай заповедта.
Добре, всички. Чухте лорд Фреалаф,
време е да напуснем Дънхароу.
Отправяме се към Гондор на разсъмване.
Не оставяйте никой жив!
Убийте ги всички!
Мести обсадната кула! Времето ни изтече.
Тогава всичко е загубено!
Напротив.
Атаката ни дава шанс, един малък шанс, да избягаме.
Улф ще хвърли всичко срещу нас, което означава...
Лагерът му ще бъде празен.
Ако можем да изчистим тайния тунел, по който
нашите хора могат да стигнат планинския проход.
Оттам, могат да се отправят към Дънхароу.
Твърде е рисковано. Улф ще ни види.
Не, няма да го направи.
Защото погледа му ще бъде фиксиран върху мен.
Готова ли си?
Да.
Добре.
Къде отиваме?
Някъде на сигурно място.
Войниците готови ли са?
Да, готови са.
Ще ги закараме в Дънхароу.
Или ще умрете опитвайки се.
Шшт
Лиф?
Не, не, всичко това е грешно.
Аз съм вашият пазач, госпожице.
Искам да се бия до Вас до край.
Имам нужда от теб, за да защитиш това, което е най-важно.
Имам нужда от теб, за да защитиш нашите хора.
Значи, няма да идва с нас.
Право напред, имай го предвид.
Не ги води в кръг.
Искаше булка и ще има булка.
Време е.
Заклех се на баща ти, от първия
ти дъх, че винаги ще бъда до теб.
Все още държа на клетвата си.
До последно.
Какво е толкова смешно? Защо се смееш?
Уъ...
Защото имам право да избирам...
и избирам да не се страхувам.
Язди здраво, дете.
Да тръгваме.
Не можем да излезем! Ще ни хванат!
Не, няма да го направят.
Някой остана за да се увери, че няма да го направят,
за да ни защитим.
Кой го направи?
Чувал ли си някога за Девиците на щита?
Не.
Те бяха жени от Граничните земи.
Когато всички войници
загинаха, те взеха оръжие.
Те защитиха Рохан когато никой друг не би могъл.
Някои вярват че всички тях вече ги няма.
Така ли е?
Не всички.
Напред!
Задръж!
Какво е това?
Предлагаш ми се като невеста?
Мислиш, че след всичко, бих се оженил за теб?
Не съм булка за никой мъж.
Кажи ми тогава. На кого си се обрекла?
На смъртта.
Нека приключим, Улф,
както започна, с теб и с мен.
Ако те победя в битка, пусни хората ми.
И защо да се съглася на такива условия?
Няма какво да ми предложиш.
Може да носиш корона на главата си,
но това не те направи крал.
Аз съм последна от истинската кръвна линия на Рохан.
Предлагам ти шанс за да се
докажеш, че си достоен за този трон.
Ти беше твърде голям страхливец за да се изправиш пред баща ми.
Затова, изправи се лице в лице с мен сега.
Момичето е умно. Крои нещо.
Не се хващай на стръвта.
Приемам твоето предизвикателство.
Мислиш, че ме е страх от теб?
А трябва да си.
Задръжте позиции.
Насам.
Продължавайте да се движите, продължавайте да се движите.
Отзови хората си.
Ти ми даде думата си.
Направих го.
Продължете с атаката.
Не.
Момичето е право.
Ти си страхливец.
Страхливец без чест.
С или без чест, мъжете кървят по един и същ начин.
Атака! Атака!
Оставете момичето на мен!
Задръжте позициите си!
Приближават!
Преместете последната група!
Тръгвайте! Побързайте!
Ти се погрижи за това.
Нашите хора все още имат останали една-две песни за тях.
Хера!
Огън!
Ти загуби, Хера.
Хорнбург ще падне...
точно като братята ти.
Точно като великия Хелм Хамърхенд.
Хамърхенд.
Призракът! Призракът!
Хелм Хамърхенд се завърна!
Мъртвите са сред нас! Бягайте, за да спасите живота си!
За Рохан!
За Еорлингас!
Нашите хора не наричат
повече тази крепост Хорнбург.
Хера!
Нарекоха я на истинският си крал.
Хелм'с Дийп (Helm's Deep).
Знаех го.
От момента, в който те срещнах за първи път,
знаех, че ще бъдеш моята гибел.
Хера...
Хера!
След тях!
Пресечете отстъплението!
Хера, наранена си.
Пусни ги.
Нека се върнат по
домовете си, при близките си.
Рохан преживя достатъчно войни.
Прояви милост, братовчеде.
Тогава нека милосърдието властва в този ден.
Не можеш да ме хванеш!
Хайде, вечерята е готова!
Дългата зима беше приключила,
зеленото обещание на пролетта беше дошло.
Така започна втората линия на кралете,
и надеждата за една по-спокойна епоха.
Фреалаф Хилдесон, десети крал на
Рохан, първи лорд от втората линия...
Представям ви новият господар на Исенгард...
Саруман Белият.
Ако някога имате нужда от на помощ, милорд.
Трябваше да бъдеш ти, Хера.
Никога не съм искала корона.
Винаги е била предназначена за другите.
Въпреки това, щеше да я носиш добре.
Чух че си получила съобщение.
Да.
Неочаквана покана.
Разбира се. Приключението привлича.
Бъди здрава, братовчедке.
Но ако твоят крал има нужда от теб...
Кралят винаги ще разполага с моя меч,
моята лоялност и моята любов.
Какво правиш тук?
Как ти изглежда?
Вече не си обвързана като моя слуга.
Знам.
И така, къде отиваме?
Яздим за фортовете на Исен за да се срещнем с един магьосник.
Той има въпроси за орките, които
срещнах и пръстените които крадяха.
А, да? И дали този магьосник си има име?
Има много.
Но на общия език, той е известен просто като Гандалф.
Името й беше Хера, единствената дъщеря на Хелм.
„Дивата“, някои я нарекоха. „Силна и свободна.“.
И такава си остана, до края на дните си.
Честита Нова Година 2025
Превод: DHB